În Maine a fost găsit un om
care trăia singur în pădure de 30 de ani.
A fost numit ultimul pustnic adevărat.
30 de ani fără căldura atingerii altcuiva,
fără să vorbească cu cineva.
Pustnicul s-a simțit mai singur atunci când a ieșit în lume...
Alex ! Alex !
... decât a fost vreodată în pădure când era izolat.
Înconjurat de oameni, dar sufocat de atâta singurătate...
Genul acesta de singurătate...
... poate să te înghită cu totul.
Bună ! Ți-am trimis un mesaj.
Da, am văzut. Eram ocupat.
Cristina mi-ar fi răspuns.
Nu așa merge treaba.
Nu și dacă făcea ce făceam eu.
Faci o pauză. Așa e regula.
- Poftim ? - Dacă mesajul era urgent,
Cristina i-ar fi spus lui Owen pauză,
eu i-aș fi spus lui Derek pauză
și am fi răspuns la mesaj.
- În timp ce făceați sex ? - Dacă mesajul e urgent.
Simplul fapt că-ți citești mesajele în timp ce o faci e deja foarte trist.
Aveam o sonerie anume.
Vrei să ai și tu o sonerie anume ?
Nu. Pauza asta...
Ai picioarele pe sus...
- ... și țipi, și... - Faci o pauză.
Nu, eu nu fac pauze. Jo nu face pauze.
Merge pe repede înainte și derulează înapoi...
- ... dar nu face pauze. - Ce scârbos !
Vrei să operezi cu mine la un caz de sarcom al venei cave inferioare ?
- E un copil ? - Nu.
Atunci nu. De ce ?
Pentru că vreau pe cineva lângă mine.
- Ia-ți un rezident. - Am deja un rezident.
- Vreau un om mare. - Pa !
Cristina ar fi venit cu mine. Nu te pricepi la asta.
Bailey !
Vrei să operezi cu mine la un caz de sarcom al venei cave inferioare ?
Nu ai nevoie de mine. Nu ai deja un rezident ?
Rezidenții sunt plictisitori. Nu vor altceva decât să învețe.
Haide, o să fie drăguț.
E prin tot ficatul, pe la vena hepatică.
O să fie sângeros și scârbos.
Chiar că promite.
Sună-mă când ești gata. Ne vedem in sală.
Adrian Nelson, 51 de ani. S-a internat cu dureri abdominale.
La ecografie s-a văzut un leiomiosarcom
în spatele ficatului, incluzând și vena cavă inferioară.
Care e planul operației ?
Laparoscopic vom izola vasele de sânge,
vom rezeca tumoarea și vom pune o grefă.
E o operație destul de simplă, Adrian.
Nu prevăd niciun fel de probleme.
Pot să vă rog să...
E o prostie... Lăsați.
Ce anume ?
Vrea să... jurați pe carte.
Odiseea.
E prima carte pe care i-am vândut-o lui Adrian.
În ziua în care ne-am cunoscut.
Michael se ocupă cu vânzarea de cărți rare.
Mâinile ni s-au atins când îi scoteam bonul...
Și a fost atât de intens.
E fost ca un curent electric.
Eram amândoi mult prea timizi ca să facem primul pas.
Așa că mi-am scris numărul de telefon pe un semn de carte.
L-am văzut imediat cum am ajuns acasă și l-am sunat.
Și de atunci suntem împreună.
Cartea aceasta este... verigheta noastră.
Dr Grey, puteți să jurați pe carte...
- ... că o să faceți tot ce puteți ? - Ar însemna foarte mult pentru noi.
Și dr Wilson.
- Desigur. - Jur.
Dr Wilson o să vă pregătească și noi ne vedem sus.
Sunt adorabili.
Sunt niște ciudați.
O să simți o presiune ușoară.
Și asta o să ne spună clar
dacă osteogeneza imperfectă e de tipul II sau III ?
- Da. - Probabil că e de tipul III, nu ?
Până acum n-a fost nicio problemă cu sarcina.
O să aflăm în curând.
O să fie bine. Bineînțeles, e greu și cu tipul III,
sunt operații și provocări, dar suntem chirurgi.
Putem să facem față provocărilor, nu ?
Vom putea să-i oferim copilului nostru o viață minunată.
Nu-i așa ?
Mulți copii cu tipul III au parte de o viață fericită.
N-ar trebui să facă asta dr Herman ?
E o procedură destul de simplă.
Dr Herman e artileria grea.
Apelăm la artileria grea numai atunci când avem nevoie de ea.
Eu sunt artileria ușoară, așa că...
... să lăsăm artileria ușoară să-și vadă de treabă.
Mulțumesc din suflet. Știu că v-am răpit mult timp.
Voiam să am toate imaginile cât mai detaliate.
Mi se pare adorabil.
Chiar crezi că poți să-ți duci planul la bun sfârșit, nu ?
Am tot istoricul dv medical.
După ce o să fiu sigură
pe unde au luat-o ceilalți chirurgi înaintea mea de au ajuns să spună nu
o să pot să-mi croiesc drumul către da.
După ce o să termin cu tumoarea asta,
o să pot să vă spun
pe ce stradă a crescut și unde și-a pierdut virginitatea.
E clar că ești sigură pe tine.
- Mulțumesc. - Sau nu ești în toate mințile.
Una din două.
E greu de spus care.
Seamănă așa de bine !
Cred că trebuie să vorbim despre ce o să facem
dacă totuși copilul o să aibă tipul II.
Ți-am spus deja, n-o să aibă.
Da, știu că asta crezi. Și eu cred la fel, evident.
Dar dacă are tipul II, atunci e atât de rău...
- Știu. - Și mortal...
De cele mai multe ori.
Și înainte de asta e și e mai rău.
Știu toate astea. Doar că... Nu vreau să vorbesc despre asta.
Dar ar trebui să vorbim despre asta. E musai să vorbim despre asta.
De ce ? De ce nu putem să așteptăm până mâine ?
Pentru că ar trebui să avem un plan. Ce vrei să spui ?
Bine, ce vrei să facem ?
La asta mă refeream. Cred că trebuie să ne decidem.
Nu, te întreb pe tine ce vrei.
Vreau să găsim un răspuns împreună.
Nu cred că e adevărat.
Cred că tu deja știi ce vrei să faci.
- Așa că... - Cum ?
Da, spune cu voce tare.
- Nu... - Chiar acum. Ce vrei să facem ?
Dacă bebelușul nostru are tipul II,
cred că ar trebui să întrerupi sarcina.
Iar mie nu-mi pasă dacă are tipul II sau tipul III.
Orice ar fi, eu vrea să-l păstrez.
April.
Ți-am spus că nu vreau să vorbesc despre asta.
Ce de aderențe !
Nu aveai cum să prevezi asta.
Nenorocitele astea nu se văd la RMN.
Iar în partea din spate sunt și mai multe.
Trebuie să văd mai bine.
Vreți să măriți incizia ?
Sunt nevoită. Nu văd ce mai e acolo.
Tumoarea asta nu se mai termină.
Și toate marginile sunt nedefinite.
Mă pierd prin ea. E ca și cum aș înainta orbește.
Te rog, poți să apropii mai mult imaginile acelea ?
Da, doamnă doctor.
Tumoarea ar trebui să fie numai în zona de deasupra ficatului.
Nu e posibil.
Nu se vede nicio altă invazie locală.
Poți să-mi arăți și vederea din față ?
Ce caută tumoarea tocmai acolo ?
Asta aș vrea și eu să știu.
- De când sunt imaginile astea ? - De acum două săptămâni.
Și deja nu mai sunt bune de nimic.
Tumoarea asta crește prea repede.
Nimic nu e unde ar trebui să fie.
Tumoarea s-a întins și la ramurile venei cave inferioare.
- Da, imaginile astea sunt inutile. - Nu văd ce fac.
Dumnezeule ! A trecut și prin diafragmă.
Aspiră.
- Nici nu văd unde... - Nici eu.
Nu atinge acolo. Se rupe.
Tumoarea s-a întins până sus și a ajuns între plămâni.
Chemați un cardiolog !
A ajuns și la pericard.
Scoate aspiratorul. Nu atinge nimic, nu face nimic.
Chemați de urgență un cardiolog !
Trebuie să ieșim. Toată lumea afară. Mâinile sus.
Ce facem ? Ce se întâmplă ?
Nu spune nimeni nimic ? Ce facem ?
S-a întins de la vasele de sânge principale la ficat,
diafragmă, pericard, poate chiar și la inimă.
Cum poate o tumoare să crească așa de mult așa de repede ?
- E peste tot. - E un monstru.
Și ce facem ?
Habar n-am.
ANATOMIA LUI GREY Sezonul 11 Episodul 10
Traducerea și Adaptarea: ploi78
Michael, mă tem că tumoarea lui Adrian
a crescut foarte mult și ajuns la inimă.
Aici intervine dr Pierce.
La inimă ?
Este înfășurată în jurul venelor care vin de la ficat la inimă.
Și crește mai repede decât am anticipat.
Trebuie să-i facem mai multe RMN-uri
ca să vedem cât de mare a devenit tumoarea.
Acum sunteți multe.
Trei doctori.
Trei e foarte mult.
Ulise nu s-a întors în Itaca prin propriile forțe.
A avut nevoie de mult ajutor din partea feacilor, nu-i așa ?
Noi suntem feacii.
E bine să aveți cât mai mulți feaci în echipă.
O să vedem noi cum o să scoatem tumoarea asta.
Ce ușor e !
Și acesta e modelul de anul trecut.
În câteva săptămâni o să lansăm un model care e cu 30% mai ușor.
Impresionant !
Proiectul dv e impresionant.
Membre robotice pentru veterani răniți ?
Extrem de incitant.
Iar noi, cei de la Cybersystems, murim de nerăbdare să ajungem în pat cu voi.
Ne flatați.
Mă bucur, asta și voiam.
O să vă las acest dosar ca să puteți revedea materialul.
Voi mai sta la Seattle încă o zi,
așa că, vă rog, sunați-mă dacă aveți nevoie de... orice.
Mulțumesc. Vă mulțumim că ați venit.
Deci ce părere ai ?
- Cred că ar trebui să mergi mai departe. - Serios ?
Eu n-am fost așa de impresionat de transmițători.
Ce ? Nu.
Nu, sunt niște porcării.
La ea mă refeream.
Aluziile ? Nu te-ai prins de aluziile ei ?
Aluzii majore pentru maiorul Hunt.
Ai înțeles total greșit.
Fii serios !
Proiectul vostru e extrem de incitant.
Hai să ajungem în pat !
M-am simțit în plus.
Încetează !
Te-am găsit. Pe unde-ai umblat ?
I-am făcut lui April Kepner o biopsie de placentă.
Acum așteptăm rezultatele. Urăsc să aștept.
La pediatrie e mult mai ușor.
Părinții sunt chiar acolo.
Și vorbești cu ei, și copiii sunt și ei acolo
și pot să-i țină în brațe și să spere că o să fie bine.
Pisica e pe acoperiș.
Așa, nu e niciun copil de ținut în brațe.
Problema pare mai mult teoretică.
Nu e nicio pisică, niciun acoperiș,
doar doi părinți speriați care se simt complet neajutorați.
Ai cerut rezultatele de urgență ?
Da. Ar trebui să le primesc în 24 de ore.
Atunci nu mai e nimic de făcut azi, ceea ce e bine.
Am făcut niște minuni.
Am găsit pentru noi cele mai grozave operații,
toate pentru următoarele săptămâni.
Un sindrom de transfuzie feto fetală la o sarcină de 19 săptămâni.
Un sindrom de geamăn acardiac care necesită ablație cu radiofrecvență.
Un caz de agenezie pulmonară unilaterală.
Și ăsta e doar începutul.
- Începutul cui ? - Începutul cursurilor tale intensive.
Am căutat cei mai amărâți, cei mai bolnavi fetuși
și îi aduc pe toți aici, la acest spital,
ca tu să înveți și ca să-i salvăm.
Și o să puteți să-i faceți bine pe toți ?
O să-i facem.
Pune mâna și citește.
Poți să-mi mulțumești mai târziu.
Și apoi, știu că e o nebunie, așa că nici măcar nu...
... în timpul operației o să instalez o sursă de semințe radioactive
ca să fim siguri că tumoarea nu va reveni.
Credeam că o să folosim laserul.
Așa e. Am făcut deja asta. Am trecut de mult de asta.
Încearcă să ții pasul.
Shepherd, dar pentru ei e o ocazie foarte bună să învețe.
Știu. Foarte bine.
Laserul este pentru extirparea celulelor din jurul nervului optic...
Este un gliom uriaș în formă de fluture.
Nu e doar uriaș.
- E magnific. - Nu, nu.
Cu laserul n-ar dura câteva luni ?
Repet, înainte de asta voi folosi
aspiratorul chirurgical cu ultrasunete ca să zobesc și să dau la coș celulele,
apoi laserul cel sexy și pe urmă... Da.
Îmi pare, rău, m-ați pierdut.
Vorbeați despre ablația cu laser.
Deci asta e doar pentru chiasma optică sau și pentru...
Stați așa, faceți un pas înapoi.
Uitați-vă la toată minunăția asta.
Fiecare parte a acestei tumori răspunde la stimuli diferiți.
Vom avea nevoie de o mulțime de soluții.
Trebuie să fiți blânzi în unele părți
și nemiloși în celelalte.
Numai așa putem scăpa de ea.
Ați înțeles ?
Eu nu văd tumorile așa ca ea.
Dar nu-i așa că cinci chirurgi au spus
că de la oricare din aceste metode pacienta ar putea să moară ?
Șase.
Dar niciunul nu le-a încercat pe toate în același timp.
Ar trebui să meargă.
Poate că ar trebui să o luăm iar de la capăt.
Bine.
O să încep cu o abordare bifrontală.
Acela e atriul drept ? Nu-mi dau seama.
Toate arată la fel.
Uită-te din unghiul acesta.
Aici se vede că îi afectează atriul drept ?
Cred că e o umbră de la mișcare.
- La naiba ! - Adrian e înapoi în salon.
Starea ei e stabilă pentru moment. Cum merge ?
V-ați prins cum e cu ciclopul ?
Ciclopul ?
Pacientei îi place Odiseea,
așa că i-am spus tumorii ciclopul,
pentru că e un monstru mare și urât.
Am impresia că am doar un singur ochi
pentru că deși o văd, nu reușesc să o privesc ca pe un tot unitar.
Toate imaginile sunt incomplete.
Ce-ar fi să facem alte analize, cu contrast
și cu simulare tridimensională ?
Femeia asta a rămas deschisă.
Nu avem timp să mergem pe ghicite.
Vreau să pun odată mâna pe ea și să o scot.
Putem să o operăm și să folosim astea, dar eu nu văd nimic.
Dacă aș putea să o țin în mână ca s-o analizez...
Fir-ar să fie !
- Ce e ? - I-a venit o idee.
Mi-a venit de anul trecut, și e genială.
O să o imprimăm.
Toată tumoarea.
Am încercat cu venele porte și nu merge.
Dar în cazul acesta nu trebuie să funcționeze.
Avem deja o tumoare care funcționează.
Vrem doar să o vedem...
- ... ca să știm cum s-o omorâm. - Cunoaște-ți dușmanul.
- Și o meargă ? - O să meargă.
Au mai rămas doar 2% de încărcat.
Așa o să învingem asta.
Așa o să o vedem.
Vom avea un model tridimensional tangibil, corect din punct de vedere anatomic
al acestei tumori și a legăturilor ei cu organele învecinate...
- E gata ! - S-a încărcat !
În zece ore.
Un copil cu tipul II poate trăi cel mult 18 luni.
Toată viața lui va sta în incubator,
conectat la sisteme de hrănire și respirație artificiale.
Asta nu e viață.
Nu-mi doresc ca fiul meu să aibă o astfel de viață.
Nici eu.
Bine. Și atunci cum poți să...
Pentru că nu știm ce o să se întâmple.
Nici nu știm dacă are tipul II.
Și dacă are ?
Oricât ar supraviețui...
Oricât ar trăi va fi...
Va fi cu noi, în brațele noastre.
Da.
Va ști că este iubit și dorit.
S-ar putea să-i rupi oasele dacă-l atingi.
S-ar putea să-i rupi oasele dacă-i schimbi scutecele.
Suntem doctori. Putem să ne descurcăm.
Dacă e cineva în stare să facă asta, noi suntem aceia.
Nu spun că n-am fi în stare.
Mă întreb dacă ar trebui să facem asta. Da, suntem doctori.
Poate că suntem mai bine informați ca să luăm o decizie corectă.
Și poate că avem copilul acesta pentru un motiv.
April.
Ai sunat-o pe mama ta.
Da. Oamenii au nevoie de mamele lor când au probleme.
Nu, nu toți oamenii.
Am pornit imediat după ce m-ai sunat, scumpo.
Totul e bine, o să fie bine.
Sunt aici.
Lucrați azi ?
- Nu. - Atunci hai să plecăm de aici.
Ți-ar prinde bine să schimbi aerul.
Chiar că e o idee bună. Ar trebui să mergem undeva, poate la mare.
Hai să mergem la biserică.
Acolo o să găsești alinare.
Sigur, duceți-vă.
Hai să ne rugăm.
E bine.
O să vă doară spatele de la scaunul acela.
Ar trebui să vă duceți acasă să vă odihniți.
Nu pot.
Nu pot să mă duc acasă singur când ea e așa.
Mă gândeam să rămân aici, să citesc.
Bine, cum doriți.
Dar nu pot nici să citesc.
Nu pot să mă concentrez.
E ciudat. N-am mai avut niciodată problema asta.
Cred că e din cauză că...
nu știu unde e.
Mereu știu unde e.
E chiar aici.
E ca și cum ar dormi în pat lângă dv.
Nu chiar.
S-ar putea să nu se mai trezească.
Mă simt de parcă...
ar fi plecat departe pe mare
și nu știu dacă se mai întoarce.
Așa mă simt.
Michael, ne străduim cât putem de mult să o facem bine.
Știu.
Știu. Doar că...
Doar că vreau să se întoarcă la mine.
Și eu vreau.
Acest caz cu sindromul hipoplaziei cordului stâng pare imposibil.
Mama e la a treia sarcină, primele două cu moartea intrauterină.
Așa se va întâmpla și acum.
Cu deleția 22Q11 ?
Ar trebui adopte un copil.
Dar ăsta...
Ocluzie traheală cu balon pentru hernie diafragmatică congenitală ?
Trece-l pe listă.
Cum reușești să faci asta fără... Sunt niște povești oribile.
Sunt pacienți, Robbins.
Cu cât găsești mai mulți, cu atât înveți mai mult,
cu atât salvăm mai mulți.
E simplu.
Tu trebuie să-i încadrezi în una dintre aceste trei categorii:
posibil, imposibil, poate.
Orice altă abordare este o pierdere de timp.
Fir-ar să fie !
Așa e soarta !
Uite, e agenta ta de vânzări cea sexy !
Agenta ta cea sexy !
Nu e a mea.
Încă nu, dar ar putea fi.
Am ieșit în seara asta cu tine ca să mă relaxez, nu ca să...
În plus, e o agentă de vânzări. E un conflict de interese.
Nu și dacă nu cumpărăm transmițătorii ei.
Oricum sunt niște porcării.
Hai, trebuie să-ți intri în formă.
Și ea are niște forme frumoase.
Da.
Ce faci ?
Bună !
Nu mă prea pricep la treburile astea,
așa că o s-o spun și gata.
Cred că astăzi ai mai fost interesată și de altceva în afară de programul nostru.
Ai sesizat asta ?
Am avut dreptate !
Știam eu ! Bun. De aici încolo ar trebui să fie ușor.
Owen e el puțin timid, dar e un tip grozav.
Și sentimentul este reciproc.
Așa că...
Ce spui de asta ?
Aș spune că e ceva la el care îmi spune... că nu e genul meu.
Cum ?! Nu ! Este...
Arată bine. E drăguț. Are simțul umorului.
Cui nu-i plac glumele ? Dă-i totuși o șansă.
Ce anume la el nu e genul tău ?
Are un penis.
Stai așa. Nu. Erai...
Flirtai.
Da, dar nu cu el.
Sunt îngrozitor de întristată...
de cât de bătută în cap am fost.
Nu-mi vine să cred că nu mi-a trecut prin cap asta.
Până nu demult aș fi zis
e clar că la mine te gândeai.
Dar acum sunt..
Pentru că atunci când te uiți la mine așa...
Ești superbă, apropo.
Nu auzi asta toată ziua ?
Pentru că ești superbă.
Nu.
Sunt ?
Nu.
Sunt ?
Nu. Stai. Oprește-te.
- Nu ești atrasă de femei ? - Nu. Sunt, chiar sunt...
Femei. Bărbați. De oricine, la o adică.
Doar că... nu prea sunt interesată în momentul ăsta.
Sunt divorțată.
A fost de curând, a fost dureros și brutal.
Brutal, de fapt.
Dacă vrei să-ți iei puțin gândul de la asta,
avionul meu pleacă mâine.
Nu e musai să fie ceva mai serios de o noapte.
Mi-ar plăcea...
Mi-ar plăcea să pot să fac asta. Dar nu sunt pregătită.
Îmi pare rău.
Bună !
Stai până târziu.
Avem un termen limită.
Mă uitam pe notițele doctorului Wall
și am dat de niște informații contradictorii.
El a fost al doilea doctor ?
Wall de unde e ?
De la Case Western.
El a fost al treilea.
Cel cu iradierea.
Așa. Voiam doar să verific.
Ce-i cu toate astea ?
Cazuri. Fetuși.
Fiecare hârtie reprezintă un fetus
cu care o s-o învăț pe Robbins meserie.
Pe care... estimez că o să-i operăm în timpul pe care îl mai am.
- Și acolo ? - Astea ?
Nu, aceștia sunt cei pe care i-aș putea salva,
dacă aș avea timpul necesar.
Poți să te gândești la ei ca fiind copiii care vor muri
dacă se dovedește că e numai gura de tine
și că nu poți să-mi scoți tumoarea.
Nicio presiune.
Ba e ditamai presiunea.
Doar avem un termen limită, nu ?
Stai să vezi cum e pentru mine.
Bine.
Ce bine ! Ești acasă !
La timp pentru cină.
Miroase bine.
Cum a fost la biserică ?
Era și corul acolo, exersau pentru slujba de mâine seară.
Foarte frumos. Ar trebui să mergem cu toții.
Nu cred că știm ce o să ne aducă ziua de mâine, Karen.
Din cauza rezultatelor testului ?
April mi-a spus de test, iar eu i-am zis
că nici nu are sens să mai vedeți rezultatele.
- Poftim ? - Dumnezeu îți dă ce știe.
Niciun rezultat o să schimbe asta.
Și cum April e deja supărată și stresată
n-o să-i facă bine copilului.
Trebuie doar să vă iubiți mititelul.
Asta e tot ce contează.
Nu, clar nu contează doar asta.
Știu. E greu de înțeles câteodată care este planul Său.
Da, dar nu asta e grija mea acum. Îmi fac griji pentru planul nostru.
Nu ne dă niciodată mai mult decât putem duce.
Dacă aflăm rezultatele, dacă știm situația copilului nostru...
- ... așa o să o putem duce la capăt. - L-am chemat pe pastor acasă.
April a discutat îndelung cu el. A ajutat-o foarte mult.
April.
Lasă-mă pe mine să te ajut.
Orice s-ar întâmpla, vom prelua cu toții povara.
- Atunci când ne va fi încredințată. - Așa o să facem.
Tu și cu mine. Noi o să preluăm povară.
Încearcă doar să mă ajute.
Și asta face ? Serios ? Te ajută ?
Nu te răsti la ea.
- Nu-i vorbi pe tonul acela. - Ce ton ?
Nu vorbesc pe un ton anume. Încerc să înțeleg.
Încerci s-o convingi pe fetița mea
să facă ceva ce ea știe bine în adâncul inimii, în sufletul ei,
că nu vrea să facă.
Nu încerc s-o conving de nimic.
Încerc s-o ajut să ajungă la cea mai bună decizie
pentru copilul nostru, pentru ea, pentru familia noastră.
Asta este între April și Dumnezeul ei.
- Bine. - Și dacă crezi că o să fie de acord
- ... să-și avorteze copilul... - Copilul nostru !
- Te înșeli... - Să ne înțelegem. E copilul nostru.
Opriți-vă ! Opriți-vă ! Opriți-vă !
Nu mă ajutați cu nimic !
Nu mă ajutați niciunul.
Eu stau aici,
să te ascult pe tine că Dumnezeu nu îți oferă decât o singură alegere,
iar pe tine că ar trebui să uit de alegerea Domnului.
Și adevărul este, că nu știu nimic,
decât că sunt speriată, tristă și singură.
Voi stați acolo,
țipând unul la altul și vorbind pasămite cu mine,
dar eu sunt singură, și asta e înfricoșător !
Și cu cât vorbiți mai tare, cu atât mă sperii mai tare,
așa că vreau să tăceți odată amândoi !
Puteți face asta ?
Vă rog, puteți să tăceți odată amândoi ?
Voi ce mai faceți aici ?
Încercam să înțelegem o tumoare prin imprimare 3D.
Da.
Dar tu ce cauți aici ?
Și eu încerc să rezolv o tumoare.
Poate că ar trebui s-o printezi 3D.
Problema mea nu e vizibilitatea.
Tumoarea mea e clară, în toată gloria sa complicată
și îmi arată degetul mijlociu
în fața lui Richard Webber și a unui grupe de rezidenți.
Unde sunt copiii ?
Sus.
La creșă. De noapte, de zi, de oricare.
E deschisă 24 de ore.
Știi că e doar pentru doctorii de gardă, nu ?
Bailey, nu da vina pe mine. Derek s-a mutat la Washington.
Nu, spun doar că dacă te întreabă,
inventează ceva, că ești de gardă.
Când aveam laboratorul de genetică, eram de gardă de două ori pe săptămână.
Voi realizați că printarea asta o să mai dureze ceva, încă cinci ore ?
- Aproape 7. - 7 ore și 20 de minute.
7 și jumătate.
Puteți să vă duceți acasă, să dormiți și apoi vă întoarceți.
Trebuie să rămână cineva în caz că imprimanta are vreo problemă.
Plus că pe mine nu mă deranjează. Îmi place zgomotul.
E liniștitor.
E ciudat să dormi singură.
Nu sunt obișnuită cu asta. Nu știu de ce.
Lipsea de acasă destul de des, dar de data asta...
a plecat și realizez și eu că a plecat.
Și patul se simte stingher.
De parcă nu aș ști să dorm singură.
Nu știi.
Până acum trei luni, de fiecare dată când vă sunam,
când veneam la voi, sau când eram doar în trecere,
Cristina era acolo.
Nu cred că ai apucat să dormi singură. L-ai avut pe Derek.
Și dacă nu l-ai avut pe Derek, ai avut-o pe Cristina.
Și bănuiesc că, dacă s-ar fi ajuns la asta,
ați fi dormit toți trei, cu tine la mijloc, într-o situație bizară rău.
Nu am întâlnit om mai puțin singur
decât așa cum erai..
Cum eram eu.
Trebuie să învăț să dorm singură.
Ben sforăie.
Și câteodată vorbește în somn.
Și se încinge.
Așa... ca un cuptor.
Mai că îi ies flăcări pe gură.
Are noroc că îl iubesc.
Și că e rezident și nu prea stă nopțile pe acasă.
Altfel l-aș omorî.
Mi-e dor să am un bărbat dormind în patul meu.
Așa, cu spatele unul la celălalt,
aproape fără să ne atingem, doar cu mâna lui pe mijlocul meu.
Când mă trezeam noaptea, îngrozită de...
mine,
îmi plăcea să știu că e acolo și că nu eram singură.
Eu nu pot să dorm cu cineva lângă mine.
Efectiv nu pot.
Relația mea cea mai serioasă ? Dean.
Lui Dean îi plăcea să se cuibărească și să se lipească de mine,
iar eu... stăteam acolo.
Mă uitam la perete,
numărând secundele până când el adormea
și eu puteam să mă strecor pe canapea.
Și apoi mă strecuram înapoi în pat înainte să se trezească dimineața.
Da, unora li se pare o poveste drăguță. Nu e o poveste drăguță.
Canapeaua aia era tare ca piatra. Eram epuizată.
Dean e un tip adorabil.
Este înalt și blând.
Avocat de drept civil.
E caraghios.
Așa că atunci când m-a cerut, i-am explicat faza cu dormitul.
I-am spus:
ai putea să ai camera ta în care să dormi.
Voiam să dorm singură.
Și ce s-a întâmplat ?
Acum e însurat cu cineva care adoră să îi doarmă în brațe.
Iar eu dorm ca un prunc în fiecare seară.
S-ar zice că eu mă pricep prea bine să fiu singură.
Poate că... aș putea imprima un Derek.
Doar pentru dormit.
Mișcați-vă fundul.
Bună, ciclopule !
Este super tare.
Nu se poate ceva mai tare.
Bun, mai ziceți. Ce urmează ?
Cred că putem să împărțim diafragma
pentru rezecția componentei pericardice a tumorii.
Dar cu grijă.
Va trebui să facem o disecție de 2-3 cm
lângă vena cavă inferioară ca să ținem sub control fluxul sanguin.
Și după aia pensăm și creăm un lambou de bypass veno-venos.
Sigur nu vrei să faci o sternotomie ?
Acum ai ceva de spus ? Ieri unde ai fost ?
- Trebuia să-mi arăți asta. - Karev, ce voiai să zici ?
Eu aș folosi abordarea McGinn
pentru a intra în piept în mod cât mai puțin invaziv
ca să evit hernia diafragmatică după iradiere.
- Are dreptate. - O luăm de la capăt.
Uite, chestia asta aici.
Aia e... unde ?
La vreo 5 cm deasupra venei renale ?
Da, dar oprește-te.
Închide ochii și încearcă să o pipăi.
Bine.
Pentru că nu ne putem baza decât pe memoria degetelor.
La două degete de confluența venelor hepatice.
Și apoi facem anastomoza grefei bifurcate.
- Bailey ? - Da.
Notează asta.
Ești sclava lor de la tablă.
- Ești geloasă, nu ? - Nu.
Puțin.
- Wilson ! - Da. Imediat.
Degetul meu este în hiatusul Winslow.
Bailey, simți unde sunt ?
Da, sunt în spatele tău.
Simt marginea micul epiploon.
Cred că îmi lasă suficient spațiu ca să controlez hilul hepatic.
Da. Da. Pipăi o fereastră bună.
Bine. Așa rămâne.
- Nu. - Așa, ce urmează ?
Nu mai urmează nimic.
Pansamentul cu aspirator conține sânge vizibil.
Sângerează. Trebuie s-o ducem în sala de operație.
- Aveți nevoie de ajutor ? - Da, de ajutorul lui Wilson.
Ia panoul și pune-l undeva unde să îl vadă toată lumea.
Nici măcar n-am vorbit de disecția retro-peritoneală.
O să vorbim când ajungem acolo. Ne hotărâm pe moment.
Tu vii cu mine.
Sunt în zona retro-hepatică. Aspiră mai mult.
Ați ajuns la pasul doi.
Pasul doi... pericardul și vena cavă inferioară.
Bailey, retractează mai mult.
Am ajuns la pericard.
Se ramifică 2 cm în toate direcțiile,
așa că ești pe aproape.
La naiba ! Aderențe și aici.
E prea mult sânge. Aspiră !
Trebuie să fac o rezecția parțială a ficatului,
dar nu am vizibilitatea necesară.
Am aceeași problemă și aici. Poți să aspiri mai mult, te rog ?
Ținem sub control venele hepatice
- ... și facem rezecția parțială a ficatului ? - Încerc.
Nu văd altă soluție. Dar neavând vizibilitate pot să ating vase majore.
Pierce ?
Nu văd câmpul operator.
Da, nu văd nimic.
La naiba ! Se îneacă.
Nu sunt convinsă că modelul le ajută.
Nu le spune nimic în plus față de tomografii.
Și tot nu pot să vadă suficient ca să...
Modelul le spune ce să vadă,
fără adeziuni sau sânge care să le încurce,
cum se leagă porțiunile de anatomia ei.
Este imaginea completă.
Dumnezeule !
Am înțeles.
Cu plăcere.
Cum merge ?
Cu pași de melc.
Minionii tăi care iau notițe s-au plictisit
și m-au abandonat pentru altă tumoare.
M-am gândit că o să ai nevoie de asta.
Mă ții sub supraveghere ?
Nu cumva de-asta ești aici ?
Nu. De ce spui asta ?
Pentru că s-ar putea să fii îngrijorat pentru mine,
pentru că...
e posibil să fi decis să fac ceva imposibil de făcut
doar pentru a dovedi că sunt bună și că merit să fiu aici.
Că mă întind dincolo de plapuma mea.
Ar trebui să te supraveghez ?
Ai văzut ce fețe aveau azi rezidenții.
Mă cred nebună de legat.
Și... de ce nu ?
De ce cred că pot să fac asta ?
De ce să nu mă gândesc că o pot omorî pe femeia asta...
- ... și pe toți bebelușii ăia odată cu ea ? - Nu o să faci așa ceva.
- Nimeni nu pare să creadă că o să meargă. - Nimeni nu o înțelege.
Astăzi când explicai erai cu mult deasupra nivelului rezidenților.
Și gândești atât de rapid că mi se învârt și mie ochii în cap.
Dar ai un plan.
Și doar pentru că tu ești singura care îl înțelege
nu înseamnă că te înșeli.
Înseamnă doar că ești de una singură.
Și înspăimântată.
Ai fi o nesăbuită dacă nu ți-ar fi frică.
O să te las să-ți vezi de treabă.
Nu. O să rămân singură cu chestia asta.
Ce spuneați ieri...
despre minunăția asta de tumoare ?
Cred că am înțeles.
Așa cred.
Faceți fluoresceina la început.
Explică-mi de ce.
Ca să puteți supraveghea infundibulul hipotalamusului
- ... deși sunteți departe de el. - Pentru că ?
Pentru că...
Vreți să o înțelegeți ca pe un tot unitar.
- Corect ? - Da.
Mulțumesc.
Acum poți să pleci.
Am reușit. Am făcut ligaturarea venelor hepatice.
- Ce urmează ? - Ai pus sub control
partea de jos a tumorii, așa că...
Până aici am ajuns. Ăsta era ultimul pas.
Bine și atunci urmează să...
- Facem disecția în jurul diafragmei. - Terminăm disecția reproperitoneal.
- Sunt... - Două modalități de ales.
Inima nu mai rezistă la pensare.
Orice am face, trebuie să facem acum.
Adică să tăiem orbește ?
Nu. Stai. Jo, adu ciclopul aici.
- Acum. - Adu-l aici,
ține-l în sus, răsucește-l încet.
O să facem anastomoza grefei la partea inferioară.
Și apoi începem din partea superioară.
Bine.
Găsește-mă.
Sunt la diafragmă.
Fir de prolen 6.0 și grefă. Acum.
Sunt deasupra venei hepatice drepte.
Tăiem aici, chiar aici.
Ăla e degetul meu.
Bine.
Nu, este...
Am găsit. Aici. Se întinde 10 cm de unde se întâlnesc venele.
Corect ? Asta e. Asta e aici.
Aici tăiem.
Cât de multă încredere ai în chestia aia ?
O să-ți zic imediat. Metz.
Nu există hemoragii excesive.
Nu mai multe decât înainte.
Disecția ta a fost perfectă.
Adică o scoatem.
Așa, ciclopule, ia să te văd la față.
Atât de scârboasă și atât de mișto !
Avem niște hemoragii !
Din alea bune, exact unde le putem vedea.
Era foarte drăguță.
Femeia.
De la bar.
Cea cu transmițătoarele interesante.
Nu sunt pregătită.
Trebuie să începi de undeva.
Owen...
Ultima dată când am sărutat o femeie în barul ăla,
am sfârșit prin a mă mărita cu ea.
Pe următoarea încearcă doar s-o duci acasă.
Nu ?
Taci.
Nici tu nu ești pregătit.
Nici nu-mi pot imagina.
E sex.
Da, bine, am mai ieșit și eu și am mai avut aventuri de-o noapte.
Dar...
Nu știu.
Nu pot...
Ceva adevărat ?
I-am scos țurțurele din inimă.
I-am făcut baie când nu se putea spăla singură.
Nu-mi dau seama cum aș mai putea să aparțin cuiva așa.
Ne-am consumat porția de fericire ?
Te temi vreodată de asta, că am ajuns în punctul acela ?
E ca și cum am avut o cantitate de fericire
care ar fi trebuit să mă țină toată viața și eu am consumat-o.
Crezi că asta e ?
Dumnezeule, sper că nu.
Ultimul pustnic adevărat a fost găsit
și târât din ascunziș direct în lume.
Unii ar zice că a dus o viață tristă,
dar pustnicul știa ceva ce noi nu știm.
Pauză !
Nu !
Steph e pe cai mari la neurologie cu fata Shepherd.
E cu nebunia aia de tumoare ! Da !
Cine te-a învățat să faci pauză ?
Grey mi-a spus de asta când ne spălam.
O chestie grozavă. Acum...
Gata pauza.
Știa că atunci când vine momentul,
chiar dacă ești cu cineva...
sau în vâltoarea zgomotoasă de oameni...
Ești doar tu.
Cel pe care te poți baza...
bizui...
sprijini.
Trebuie să fii tu.
Bună !
S-a întâmplat ceva ?
Nu... Ce faci ?
Nimic.
Nimic. Tu ?
Stau în pat cu tumoarea mea.
Ai luat-o acasă.
Pot s-o văd ?
Și odată ce ai înțeles asta,
atunci singurătatea...
Ei bine...
Nu e soțul în 3D, dar tot e ceva.
O să fie suficient deocamdată.
Dumnezeule ! Trebuie să...
... devine o alegere.
Mai durează un minut.
Bine.
Ce e ?
E o discuție cu artileria grea, nu ?
Da.
April, Jackson,
am primit rezultatele testelor.